- Skynda dig! - Börja inte utan mig.
- Jag hämtar era jävla öl. - Håll käft!
Ska jag hålla käft?
Är det du, Will?
- Will? - Här kommer han.
Will?
Han är nere för räkning.
- Upp med dig. - Gör inget dumt.
Vi vill inte bråka. Ta vad ni vill ha.
- Jag skiter i vad du vill. - Ingen behöver komma till skada.
Här kommer det.
Det där kändes nog.
Hur skulle du kunna...
...förstå mina motiv?
- Vår kille försöker visst resa sig. - Vilken av dem är din?
Låt mig gissa.
- Snälla, gör honom inte illa. - Det måste vara hon.
Kyss din man farväl.
Varför gör ni så här? Varför?
Varför inte?
- Fick du med det? - Jag fick det.
Jaha, hur många döda?
Okej. Vi kommer så snabbt vi kan.
Jag måste sluta. - Ingen idé att slappna av, va?
Vi har fyra döda, hemfridsbrott. Det är i stan, sydöstra DC.
- Dödsorsak? - Yttre våld. Ingen kniv eller pistol.
- Vi ska åka till brottsplatsen. - Vandaliseringen var väl där?
Kan det finnas en koppling?
Normalt går inbrottsmördare till väga på annat sätt.
- Vandalisering eskalerar ofta. - Där bor mest arbetarklass.
Ja, men nu flyttar de välbärgade dit.
- Var offren välbeställda? - Ja, båda paren var det.
- Inbrott? - De stal inget.
Det ena paret var vitt, det andra färgat.
JJ, hämta Rossi och Reid. Vi åker om fem minuter.
Snacka om upptrappning.
- Så det kan finnas fler offer? - Jag är rädd för det.
BETEENDEANALYSGRUPPEN QUANTICO - FBI
MORD
FBI - BETEENDEANALYSGRUPPEN
mord - HILLSIDE
OKÄND FÖRÖVARE
Kingman Brewster Jr sa: "Våld ger inget kvarstående hopp" -
- "det lindrar bara för stunden."
Inspektör Andrews? Hej, jag är Jennifer Jareau.
Det här är agent Rossi, Morgan,
Hotchner, Prentiss och dr Reid.
- Vad har hänt? - Ett av offren anfölls vid sin bil.
De använde nog hans nycklar för att gå in och överraska de andra.
- Vem hittade kropparna? - Städerskan. Hon avger vittnesmål nu.
Dave, Morgan och Prentiss går in.
Jag vet att ni är vana vid sånt här, men det är ingen vacker syn.
Den som gjorde det är inte mänsklig.
- Såg grannarna nåt? - Nej. Dessutom patrulleras området.
De var snabba och effektiva.
Här är en blodpöl. Blodspåren går ända fram till dörren.
- Hur långt var offret? - Runt 1,85. Hur så?
Klarade han av att gå själv borde han ha kämpat emot.
- Annars borde det finnas dragspår. - Han bars.
Det är tungt för en person.
Det är ingen blodpöl vid dörren, så de satte aldrig ner honom.
- Första offret dumpas här. - Offer två ska kolla läget...
...och blir nedslaget här.
Kvinnorna satt nog här vid angreppet.
- Då måste nån ha gått dit snabbt. - Hur många gärningsmän?
En som bar in kroppen, en som slog ner nummer två...
- Och en som höll koll på de andra. - Vandalism skapar gruppmentalitet.
Är det samma personer så är de tre, fyra stycken.
De är effektiva och kontrollerade -
ungdomar är mycket hafsigare.
Det finns inget trevande över morden, inget experimenterande.
- De vet vad de gör. - Jag vet inte...
- Vad tänker du på? - Vandalism eskalerar normalt gradvis.
Först ett angrepp, kanske ett mord, men det här...
Det här är färdigutvecklat.
3 september: Femton lyxbilar fick fönsterrutorna sönderslagna.
14 september: En nyöppnad klädbutik förstördes.
24 september: Två olika restauranger, båda med välbeställda kunder-
- fick rutorna krossade och inredning förstörd.
Tills sist har vi 1 oktober:
Ett nyrenoverat radhus förstördes.
De gick från offentlig egendom till en privatbostad, men inga offer.
Vad får dem att gå från det till det här?
Objekten symboliserade områdets förändring.
Nåt hos offren kanske retade mördarna.
Offrens familjer har gått med på att komma hit och hjälpa oss.
Garcia, kolla om angreppen planerats på sociala nätverk på webben.
Vågar de pipa är jag på dem som en jakthund.
Varför sticker inte gärningsmännen ut i det här området?
Brottsplatserna står för den nya ekonomin.
Men i områdena runtomkring bor människor som drivs därifrån.
Många utan rösträtt bor där.
Gärningsmännen bor nog själva i området.
Ilska kan jag förstå, men så här mycket våld...
Det rör sig om minst tre extremt arga män.
Var gömmer man en sån sak?
Turner! Har du lust att tala om varför damens hus inte är färdigt?
- Inte direkt. - Vad sa du?
- Det är okej. - Nej, det är det inte.
- Be om ursäkt, och svara på frågan. - Jag ber om ursäkt.
Vi hittade en spricka i grunden.
Tänk om ni vore ensam hemma och hela huset bara rasade.
Okej, fortsätt mura nu. Låt nån annan ta hand om grunden.
Garcia kollade alla i området-
- som har blivit utmätta, gått i konkurs eller stämplat.
Sen tog hon ut alla män mellan 25 och 45.
713 träffar.
Offrens familjer är här.
Vi beklagar er sons bortgång. Vi utreder om det finns ett mönster-
- eller om mordet på er son var en tillfällighet.
- Ni kände inte till några hot? - Nej.
Jag förstår att det här är svårt.
Vi försöker bara reda ut allt.
Slå er ner.
Miss Barnes? Behöver ni ta en paus?
- De sa att jag fick se hans kropp. - Det är nog ingen bra idé.
- Var det bara ni och er bror? - Våra föräldrar dog för några år sen.
Jag beklagar.
Jag vet att det låter som nåt man bara säger, men...
Jag beklagar verkligen.
Ni ser sånt här hela tiden.
- Ja, det gör jag. - Det är bara rutin för er.
Vad ni går igenom är inte rutin.
Har ni syskon?
- Jag har två systrar. - Vad skulle ni göra om nåt hände dem?
Allt jag kunde för att gripa de skyldiga.
Kolla det här.
Hör du, kom igen.
Rätt så coolt.
Kom och kolla.
Vad sa du?
Vad är det med honom?
Vi drar ut.
- Varför gör ni så här? Varför? - Varför inte?
Fick du med det?
Vad sägs?
- Nån kan se. - Och?
Jag börjar.
- Är det här din bil? - Ja.
Den är fin.
Jag ska bara hämta min tjej.
Vad fan!
- Såg nån nåt? - Nej, det är ju en sabla parkering.
- Övervakningskameran? - Den är vid dörren.
- Vem är hon? - Chefen för matstället. Hon fann dem.
- Vet ni vilka offren var? - Hon borde vara Jessica Miller.
- Han är nog Doug Taylor. - Vet ni inte?
Det går inte att identifiera dem.
Hotch.
Jag visste inte ens vad det var först.
- De blir djärvare. Här syns man. - Det här är inte symboliskt.
- Det här är ett enkelt matställe. - Det handlar bara om våld och makt.
- De satt kvar och drack öl. - De bryr sig inte.
Som de fredlösa banditer man bara blir av med genom att döda dem.
- Många poliser skulle gärna göra det. - Vi måste hålla huvudet kallt.
Den här nihilismen kan få en spegeleffekt.
- Ska jag inte vara hämndlysten? - Med sån här brutalitet...
...försöker gärningsmännen dra ner alla till deras nivå.
- Det är en naturlig reaktion. - Jag gör bara mitt jobb.
Vi åker tillbaka. Vi har en profil.
- Hur illa? - Mycket illa.
Du har sällskap.
- Miss Barnes? - Hej.
Jag hörde att fler har dött. Jag visste inte vem jag skulle fråga.
Varsågod.
Tack.
Är det samma personer som dödade William?
Ja.
- Har ni några misstänkta? - Nej, men vi har en profil.
Vi meddelar polisen och nyheterna nu.
Kan ni förklara för mig? Snälla.
De här männen står utanför samhället. De har inget att leva för.
De behöver en syndabock.
Det finns mycket ilska där ute, men de här männen sticker ut.
De konfronterar andra så snart tillfälle ges.
De stjäl inte, de våldtar inte. Det handlar uteslutande om våld.
Det är nästan smittsamt. Såna här saker har ett eget liv.
Vi måste lista ut hur de träffades.
Vi är säkra på att de är knutna till sydöstra DC.
De märks inte. De passar in.
Vi har inga fingeravtryck, så de måste ha handskar.
- Vi har inte tid att dna-testa. - Majoriteten i området är svart.
Arbetar de i området kan de ha vilket ursprung som helst.
På grund av mordens fysiska natur och graden av kontroll de utövar-
- så är de storvuxna eller mycket vältränade.
De har en flockmentalitet. Kolla alla pubar och restauranger.
De är besatta av bevakningen i media. De vill återuppleva brotten.
De kan återbesöka tidigare brottsplatser.
De har troligen haft det tufft. Skilsmässobarn, ungdomshem...
Ilskan skapar ett band, och nu är de som en person.
- Det är deras identitet. - De ser sig som gangstrar.
Samhällets lagar gäller inte dem.
För dem är våld lika med makt och respekt, samt självkänsla.
- Vad får de ut av att döda oskyldiga? - De är inte som vi.
De känner ingen empati. De känner sig levande när de skapar fruktan.
- Är era profiler till hjälp? - Ja.
Tack för att ni hjälpte mig.
Ingen orsak.
Inspektör Andrews.
Jag ville inte anklaga er för att vara oprofessionell.
Jag vet hur det är att arbeta med fall som får en att ifrågasätta allt.
Ibland är det bra att påminna sig själv om att ställa sig över det.
Tack för att ni gick ut med profilen.
Upplopp i DuPont!
Åh nej...
Jag hittade nåt. Jag har övervakat sociala nätverkssidor.
Jag har skickat en text till dig. Den ger över tusen träffar.
Det är en plan för att vandalisera bilar och restauranger i DuPont.
- I kväll klockan nio. - Det är inte deras normala område.
Det är inte likt dem att dela kontrollen.
Inspektör Andrews, ni har just fått ett meddelande som vi larmats om.
Ja, absolut. Vi är på väg.
Vi har bilar överallt. De fylls i en rasande takt.
- Vad hände? - De började göra motstånd.
- Jag kallade in förstärkning. - Vilka är uppviglarna?
Här finns varken rim eller reson.
Konfiskera alla mobiler. Meddelandet leder oss till ledarna.
De kontaktar familjerna.
- Hittade Garcia nåt? - Ja, kedjans två första mobiler.
Vi tror inte att mördarna är här, men vi vill förhöra uppviglarna.
- Vi måste kunna utesluta dem. - Vi tar hand om det.
Visst får ni det.
- Vad är det? - Mina män sökte efter vuxna...
...när jag borde ha gjort gängräder.
- Ni hade ödslat er tid. - Det där är ungdomar.
Gårdagens upplopp är inte knutet till morden.
Gärningsmännen är äldre. De agerar i sydöstra DC.
De utövar kontroll över sina offer. Våldet är personligt.
Det här stämmer inte med profilen.
Skit samma. Två poliser skadades.
Polisen överreagerade.
Såna här fall gör folk känslosamma.
Ni är här som gäster.
Varför vill ni ens förhöra ungdomarna?
Vi måste vara säkra. Om det här är en ungdomsgrej-
-lär gärningsmännen svara snabbt.
Vi tar hand om det själva nu. Tack för allt ni har gjort.
Börja med de här två namnen.
- Jag vill prata med den ansvarige! - Miss Barnes.
- Jag vill veta vad som händer. - Vi försöker lista ut det.
- Dödade de William? - Nej. De är bara unga och korkade.
- Som vandaliserar och angriper folk! - Sånt här har sitt eget liv.
- Är ni säker? - Jag beklagar.
Hade ni kul? Bryr ni er om att nån dog?!
- Lugna er, miss Barnes. - Nej, för ingen bryr sig.
Nån dör. Det är bara en lek eller ett jobb.
- Folk bryr sig, jag bryr mig. - De dödade min bror utan anledning!
Snälla, låt mig följa med er ut och ta en nypa luft.
Följ med mig. Det blir bra.
Jag är inne i systemet. Allt de får reda på får vi reda på.
- Ska vi fortsätta? - Vi vet att det kommer en reaktion.
- De bad oss sluta. - Andrews är för känslosam just nu.
Fortsätter vi inte lär både han och vi få ångra det.
- Var är Morgan? - Han är med miss Barnes.
- Klarar du dig? - Jag är inte galen.
Tamara, du har gått igenom ett trauma.
Det är mycket att bearbeta, och det är normalt att tappa greppet.
- Tack, för allt. - Jag gör bara mitt jobb.
Nej, ni är en bra människa.
Hur kommer det här att sluta?
Vad då?
- Utredningen, vad händer? - Om jag dristar mig till att gissa:
Gärningsmännen lär inte gilla upploppet.
- De vill ha all uppmärksamhet. - Så fler kommer att dö.
Området är begränsat, profilen säker. Nån lär känna igen dem.
Ni tror inte att det blir så enkelt.
- Jag måste tillbaka till mitt team. - Förlåt. Tack för skjutsen.
Ingen orsak.
Agent Morgan...
Tror ni att ni kan gripa dem?
Vi närmar oss. Snart märker de det.
När de känner sig trängda låter de sig ofta skjutas av en polis.
Bra.
TONÅRINGAR I UPPLOPP
Vart fan ska ni?
De som arbetar i området håller utkik efter folk som verkar upprörda.
Andrews har nog insett att ungdomarna är oskyldiga.
Han lär skicka poliser till området. Vi borde också åka dit.
- Känner mördarna till upploppet? - Det var förstasidesstoff.
Reaktionen lär komma snabbt och vara brutal.
Det är som att veta att blixten ska slå ner men inte veta var.
Tre fatöl.
- Tyvärr får ni inte ha den här inne. - Den här?
Det är en ansvarsfråga, bara. Ifall nån skulle skadas.
Det är okej.
- Du... Kan vi prata? - Visst, vad är det?
Du vet att jag älskar dig och hur du bryr dig om andra.
- Garcia, vad är det? - Du borde inte träffa Tamara Barnes.
Det var hon som kom till polishuset.
Så du rusar inte till henne så snart vi får ett genombrott?
- Penelope, hon förlorade sin bror. - Jag träffar själv familjer i kris.
- Vad gäller det, då? - Vi struntar i det etiska dilemmat.
Om du vittnar kommer det fram att du engagerat dig i en familjemedlem...
Vänta lite, sluta. Jag älskar dig och jag respekterar dig.
Men du är helt fel ute. Jag är inte engagerad.
De andra arbetade, och du var med henne. Jo, du är engagerad.
Hon blev utom sig på polishuset, så jag skjutsade hem henne. Punkt.
Inte för henne, Derek. Hon är så ledsen, förvirrad, arg.
Hon letar desperat efter nån som kan göra allt bättre.
Kan du inte finnas till hands hela vägen gör du henne bara besviken.
- Hon vill förstå varför det hände. - Det finns inget varför.
- Säg inte det... - Pub, sydöst, två döda.
- De väntar på dig. - Jag måste åka.
- Vad gör ni här? - Vi kan diskutera det sen.
Nu är vi här för att hjälpa er på brottsplatsen.
Först spikade de fast hans händer vid disken.
Den andra saten gick det bättre för. Honom misshandlade de bara.
- Vi är så nära, men det hjälper inte. - Vad konstigt.
De slår sina offer skoningslöst med trubbiga föremål.
- Varför är inte spikarna islagna? - De hade nog en spikpistol.
Med tanke på all nyinflyttning: Vad ser man ofta i området?
Byggmästare, entreprenörer, byggnadsarbetare.
Vänta lite. Att de dödade fyra personer när de bröt sig in...
Jag fick aldrig ihop det. Sånt växer fram.
Tänk om det inte var första mordet. Vandalismen var typisk.
Krossade bilrutor, krossade rutor på en restaurang...
Men händelsen precis före inbrottet...
Det var en byggarbetsplats på måfå. Ett privat radhus.
Prentiss, du sa det själv.
Garcia? Jag behöver adressen till radhuset som vandaliserades.
Vad kan vi göra?
De som förstörde ert hus ligger troligen bakom de senaste morden.
- Det är inget vi vill tänka på. - Ert hem förstördes av en anledning.
- Vad menar ni? - Får vi komma in?
- Varsågoda. - Tack.
Vi tror att ytterligare ett mord ägt rum, före det polisen upptäckte.
Tror ni att det finns ett lik gömt här?
Männen vi letar efter kan ha arbetat här.
- Hade ni problem när huset byggdes? - Nej.
- Var nån överdrivet påstridig? - Vår entreprenör var vänlig.
Många kommer och går, men var det nån som plötsligt försvann?
- Åh nej... - Vad då?
Vår entreprenör...
Efter vandaliseringen ringde han inte tillbaka angående reparationen.
- Alla rum utom ett förstördes. - Ja, de rörde inte barnkammaren.
Vi måste få se det.
Den här väggen är bärande.
Jag ber om det bara för att det är viktigt:
- Jag vill öppna den här väggen. - Vi kan inte bo här med tvivlet.
Även om jag måste göra allt arbete själv-
- så lovar jag att väggen kommer att återställas helt igen.
Jag ber er.
Det här är agent Prentiss, FBI. Jag behöver brottsplatstekniker.
Det finns en kropp.
Jag kan inte vara här.
Vi går hit bort.
- Har ni nånstans att ta vägen? - Jag kan ringa några vänner.
När ni har avlagt vittnesmål kör polisen er dit.
- Tror du att de kommer över det? - Jag vet inte...
Du bygger ditt drömhus och ska börja på ett nytt kapitel...
Sen händer det här.
Hur visste du?
Vi har sett att de är brutala, men också kontrollerade.
Sånt utvecklas med tiden.
- Allt förstördes utom det här rummet. - De tog sig tid att bygga upp väggen.
Precis. Annars hade han upptäckts.
- Men, en kropp inuti en vägg? - Det är som en tradition.
Man lämnar nåt som arbetare längre fram hittar.
En tidnings förstasida, ett foto - det är som en tidskapsel.
Vad behövs för att bygga upp väggen?
Murare, elektriker?
Jag ringer Garcia.
- Hej, gumman. - Hej.
- Är vi vänner? - Ja, det är vi.
- Vad behöver du? - Ta fram adressen till radhuset.
Ta fram entreprenörens arbetstillstånd.
James Morris. Är det han?
Nej, han är vårt första offer. Finns underleverantörerna med?
Ge mig namn och adress till dem som jobbade som elektriker och murare.
- Det är tre namn, samma adress. - De bor alltså ihop.
Ja, 5058 B Street, nära Anacostia. Skickar detaljerna... nu.
Tack, gumman.
Vi hade rätt. Det är ett gäng.
- Vi går in först. - Det är ert fall.
- Polis! - FBI!
Håll honom nere.
- Var är de andra två? - Ni skämtar, va?
Dave.
Gillar ni det? Jag har mer.
- Var är de andra? - Dra åt helvete.
- Garcia, vad kör de för bil? - Upp med honom.
Tack.
Efterlys en kombibil: 74DA4.
Jag måste veta om de jobbar på nåt för tillfället.
Bilen har setts till på väg mot Half Street.
Intill deras nuvarande arbetsplats.
Vet du vad som stör mig? Vi trodde att ni var utblottade, förbannade.
Men ni arbetar. Vad är så jävligt med era liv att ni måste förstöra andras?
Vi hade bara kul.
Skicka en taktisk enhet till 922 Half Street.
- Vi har dem. - Glöm honom, han är en nolla.
Hur många har vi?
Tjugofem, kanske trettio.
Det borde räcka.
Krypskyttar och team är på plats. Har de ingen gisslan så stormar vi.
- Ska ni gå? - Ni har läget under kontroll.
- Går han bara? - Ser så ut.
Jag trodde han var i form igen.
Två dussin poliser vill hämnas.
Två psykopater där inne är redo för sin drömfinal.
Vill du vara med? Varsågod.
Vi är färdiga här.
- Är det dags? - Skit samma.
Håll huvudet högt och håll fram den här som om det vore en pistol.
Pistol!
William Shakespeare skrev: "En våldsam fröjd kan våldsam ända taga."
- Hej. - Hej.
Jag ville bara berätta att det är över.
Vi fick dem.